הטבלה הווירטואלית האופציונלית מציינת הפניות מחדש עבור נמענים או דומיינים מקומיים ולא מקומיים. ההפניות מחדש משמשות את הדמון של הניקוי (8). הפניות מחדש רקורסיביות.

ההפניה הווירטואלית מוחלת רק על כתובת מעטפת הנמען ואינה משפיעה על כותרות ההודעות. תחשוב שכלל Sendmail קבע את `S0` , אם תרצה. השתמש במיפוי קנוני כדי לשכתב כתובות כותרות ומעטפות באופן כללי.

תמיכה אופיינית לדומיין וירטואלי נראית כך:

- `virtual.domain` ממופה ל ... `anything` (תוכן יד ימין לא משנה)
- `user1@virtual.domain` ממופה ל ... `address1`
- `user2@virtual.domain` ממופה ל ... `address2, address3`

בכך, שרת ה- SMTP מקבל דואר עבור `virtual.domain` ודוחה דואר עבור `unknown@virtual.domain` כלא ניתן למסירה.

הפורמט של הטבלה הווירטואלית הוא כדלקמן, מיפויים שמנסים לפי הסדר כמפורט כאן:

- `user@domain` ממופה ל ... `address, address, ...` : דואר עבור `user@domain` מופנה `address` . לטופס זה עדיפות גבוהה ביותר.
- `user` ממופה ל ... `address, address, ...` : הדואר לאתר `user@site` מופנה `address` כאשר האתר שווה ל- `$myorigin` כאשר האתר מופיע ב- `$mydestination` , או כאשר הוא מופיע ב- `$inet_interfaces` . פונקציונליות זו חופפת לפונקציונליות של מסד הנתונים של הכינוי המקומי . ההבדל הוא שניתן ליישם מיפוי וירטואלי על כתובות לא מקומיות.
- `@domain` ממופה ... `address, address, ...` : דואר עבור כל משתמש `domain` הוא מנותב אל `address` . לטופס זה עדיפות נמוכה ביותר.

בכל הטפסים שלעיל, כאשר לכתובת יש את הטופס `@otherdomain` , התוצאה היא אותו משתמש בדומיין אחר. זה עובד עבור הכתובת הראשונה בהרחבה בלבד.

הרחבת כתובת: כאשר החיפוש נכשל, והחלק המקומי של הכתובת מכיל את תוחם הנמען האופציונלי (למשל, `user+foo@domain` ), החיפוש חוזר אחר הכתובת הבלתי מורחבת (למשל `user@domain` ), ותוסף הכתובת ללא תחרות מופץ ל תוצאה של התרחבות. ההזמנה התואמת היא: `user+foo@domain` , `user@domain` , `user+foo` , `user` ו- `@domain` .